Sånn. Da var den klar. Ble det bra?
Den er så fin at den ser falsk ut.
Tar du med hermetikken også? - Ja, det blir gaven min.
Og du tar også med deg oppskriftene dine og knivene dine.
Hør her, Madeleine. Jeg har hatt knivene siden jeg var 15 år.
De kostet faren min to kyr.
Han bestilte de fineste knivene i Tyskland, og da du var fjorten...
....gikk du ut Carpugnino med... - Carpunino...
...med knivene dine. Hele verden kan det utenat.
Men jeg forstår ikke hva du har tenkt å gjøre med knivene dine i helgen.
Har dere oppvaskmiddel med sitron? - Ja, det har vi også.
Sitronen er syrlig og full av sol for oppvasken.
Har dere tenkt på gummihansker? - Ja da.
Her har vi dem.
"Ny formgiving."
"Mer følelse."
Gummihansker er ytterst viktig for husholdsarbeidet.
Mykhet og holdbarhet.
Mykhet for ikke å miste følelsen med materialet.
Holdbarhet for å tåle arbeidet.
Innspillinger for fire uker klare. Jeg kan rolig reise. Herlig!
Og så?
Prosjektet vi snakket om. Nå trenger jeg å hvile litt. Jeg er trøtt.
Ikke vær så nervøs. TV er ikke hele livet. Tenk litt på ditt eget liv.
Ja, jeg skal begynne med yoga.
Før jeg drar vil jeg gjøre en god gjerning, gi en gave til min datter.
Jeg har ventet i tre kvarter. - Hei, Cordelia.
Zac... Zaco Awali.
Gleder meg.
Når man har tenkt å dra... - Hvor da? Hvorfor ba du meg komme?
For å treffe deg før jeg drar. Du tar jo aldri kontakt.
Hvordan har mamma det? - Hun har det sikkert bra.
Så du treffer ikke henne oftere? - Pappa, din faderlige autoritet...
Nå går jeg.
En reportasjeserie.
Vil du låne leiligheten? Men ingen bråkete fester...
Tenk på naboene, det er bare gamle idioter. Faderlig drittautoritet...
Takk. - Takk, og hva mer?
Jeg vil du skal gi ham en jobb. Før du drar. Han er god til å danse.
Hva er det? - Siste buss har gått.
Jaså? - Det fins ingen bil! Hvordan skal jeg få med osten?
Bragutti! Kom!
De står der. De er tunge.
Kom, elskede, kom...
Du har flaks. Din kan rulle. - Ja.
Bravo, bravo!
Nå går vi, Mario.
Klokken er ti.
Våkne opp.
Er de ikke ferdige der inne?
Gi meg nummeret så jeg kan nå deg hvis det er noe viktig.
Hvorfor alltid si hvor jeg skal? - Jeg bør vite det.
Tøflene dine... - Nei!
Gode Gud, gi meg tålmodighet.
Da retten har drøftet, og utfra mate- rialet som er fremkommet, dømmer...
Om mine kolleger så meg nå... De som tar meg for en seriøs mann.
For siste gang, hvor skal du? - Som jeg sa, juristkongress i London.
Det er ikke sant. Du er en stor løgner.
"Actor incombit probato." Nicole...
Nå krangler vi ikke, ikke i dag. - Hvorfor ikke i dag?
Ta det med ro. Du har fullmakt ved behov til å ta ut på min bankkonto.
Forstått?
Men... hva betyr "fullmakt"?
Ikke det. Du har et ansvar overfor din stakkars mor og far.
Jeg vil ikke bli innblandet i dine affærer. Bildet beholder jeg.
Jeg som har viet mitt liv til deg, får ikke vite hvor du skal...
Nicole...
Greit, for all del. Jeg skjønner det nok. Du vil oppsøke gatepiker igjen.
Gi meg bildet. - Aldri!
Du er jo gal.
Gi meg det nå. - Nei, nei!
Ikke gjør det, ikke gå til piker. Tenk på din karriere.
Lov at du ikke går til piker. Jeg kan fortsette å ofre meg.
Men det beholder vi innen familien. - Innser du hva det er du sier?
Hvem tok deg i armene da du var liten? Hvem ammet deg?
Nei, Nicole...
Jeg må jo gå.
Du voldtar meg alltid og...
Tror du at horer kan erstatte meg? Nei, Philippe.
Er det bare dere som får smake?
Et hus faren min kjøpte etter første verdenskrig-
av en polsk kjemiingeniør. Moren min fikk det, men ville aldri bo her.
Får jeg låne hatten din? - Ja.
Hun syntes det var for lettsindig, så vi ble boende i Rue de Varenne.
Der er Hector, fars gamle sjåfør. - Hvor gammel er han?
Vet ikke, men jeg har alltid kjent ham. Nå bor han her alene...
...med hunden.
God dag, Hector. - God dag, herr Philippe.
La meg presentere Ugo... - Gleder meg.
Michel.
Gamle Catherine...
De blir nok fornøyd, for jeg har ikke vært gjerrig, bare skaffet det beste.
Meget bra. Takk. Kan vi gå inn nå?
Si fra om at hunden er farlig. - Pass dere for hunden.
Kom, Catherine.
Står til, Hector? - Bra.
Og helsen? - Bra.
Meget bra. - Unnskyld...
Hvor skal du, Marcello? - Opp en trapp.
Hvem er den herren, Hector? - En kineser fra ambassaden med gave.
God dag, jeg må bare ta meg av gjest- ene. Så står jeg til Deres tjeneste.
Jeg har god tid. - Takk.
Går du på oppdagelsesferd?
Ren tilfeldighet å treffe på meg her, for jeg drar sjelden hit.
Enda jeg eier huset.
Unnskyld, nå må vi se på kjøkkenet. Vi har mye å gjøre.
Sitt ned. Jeg kommer ganske straks. - Nå får vi se mirakler på kjøkkenet.
Det fins tre laurbærtrær.
Smak på det her.
Vil du ha blodpølse? - Nei takk.
Kommer vinen fra deg? - Javisst.
Vil du ha blodpølse? - Nei takk. Hvor er osten?
Vil du ikke ha blodpølse? Ingen vil ha min blodpølse.
Marcello! Vil du ha blodpølse? - Marcello! Vennene spør etter deg!
Tillat meg å by på en liten velkomstbit.
Vi er samlet, noen venner, til et gastronomisk seminar.
La meg overrekke en liten gave.
Rollefiguren i vår folkeopera "Den røde lykt".
"Den røde lykt." Helt fortryllende, men...
"Timeo Danaas Atque dona Ferentes." Jeg frykter grekerne og dere gaver.
Marcello, du skal på kjøkkenet! - Jeg tar det kinesiske rommet.
Jeg beklager å måtte avvise Deres meget vennlige tilbud. Virkelig.
Bilnøklene. Jeg glemte kofferten min. Er det lov å smake?
Det er den lille. - Jeg forstår hvorfor De er imot det.
Om et hus ikke fylles av sentimentale dufter, -
om familietradisjonene ikke levde i dets vegger, -
ville begrepet "hjem" vært uten betydning.
Villsvin, for de fineste marinader. - Det der er fint kjøtt.
To utsøkte rådyr med kjøtt fylt av alle luktene i Couves-skogen.
Det er jo frossent kjøt. - Hva så? Jeg er fremskrittsvennlig.
Det der er fint kjøtt.
Ti dusin halvville perlehøns fôret opp på frøkorn og enebær.
Marcello!
Vennene dine spør etter deg!
Fin genser du har.
Synes du?
Er ikke bilen fin? - Veldig fin.
Bugatti spesialbestilte sko som en hanske med separat stortå.
Virkelig?! - Ja.
For å kjøre bil? - Nei, for å ha. Han var artist.
For noen utsøkte varer! - Tre dusin unge haner fra Ardennene.
Hva er det? - 20 dusin kyllinger fra Bresse.
Som det stinker. - Det er torsken. For en stank!
En kvart okse, gjødd opp på de rike beitene i Charloais.
Du skal få se hvor moro det er å stykke opp.
Fem spelsauer fra Pré-Salé i Mont Saint-Michel.
En dyktig kokk kan bli en dyktig kirurg.
Du tuller mens vi gjør grovarbeidet. - "Å være"...
"...eller ikke være."
Ikke vær vulgær, Ugo. - "Det er spørsmålet."
Festen begynner...
Fint kjøtt!
Jeg gjorde alltid sånn da jeg var barn. - Husker du det, Hector?
Hector...
Han sover.
Du kan gå nå. På tide å sove. Takk for alt du har ordnet.
Kjører du fortsatt bil? - Ja. Jeg har fortsatt sertifikatet.
Så kjør hjem bilen. Men ikke si noe til Nicole.
Lover du det? - Ja.
Når jeg tenker på alt som må gjøres for å få orden her på kjøkkenet.
Er det lov å synge?
Ikke ett ord til Nicole. Husk det! - Ja da, herr Philippe.
Unnskyld.
Det minner om Michelangelos Pieta. - Sikkert fotografens mening.
En smule blasfemisk.
"Ned med hånda."
Marcello, klar for oppløpet? Jeg også.
15 sekunder...
Jeg er beseiret.
"Hun hadde pene bryster, Catherine." - Det uttrykker en hel epoke.
Er jeg sexgal? Dere hisser dere opp på en begravelse.
Nei. Ting jeg samlet som liten... Både sentimentalt og kunstnerisk.
Dette er livet.
Får jeg kysse østersen?
Den lille østersen.
Her... - Får jeg se?
Lyset er virkelig kunstnerisk.
For en mesterlig etikett. En Gallé fra 1890.
Ja, meget fin. - Åpne den, er du snill.
Hva vil dere ha til dessert?
Kompott eller crêpes Suzette? - Crêpes Suzette til meg, takk.
Vi er ikke her for å ha dekadente orgier.
Vi når ikke evigheten ved dette bord. Jeg må rydde før jeg legger meg.
Herr formann...
Til arbeidet.
A...ppelsin.
Nei, ingen appelsin i dag.
I morgen til frokost får du appelsin.
Kom.
Kom nå.
Kom nå, herr formann. Vi må skumme fettet fra buljongen.
Kalkunene må få mat, litt sjokolade, nøtter og konjakk.
Konjakk? - Ja, det gir utsøkt smak.
Vel, hva gjør vi? - Er du medhjelperen min?
Så vask hendene. Har du tisset? - Så dum du er.
Hva er klokken? - Halv sju.
Vet du når jeg måtte stå opp som kjøkkengutt hos Charlton Cenato?
Klokken fire.
Den brune sjyen og deigen...
Hva kalles denne? "- Le Cinois."
Nå skal vi ha igjennom... den brune sjyen.
Den er meget god.
Den brune sjyen eller "fonden" er "fond-amental"!
God morgen. - Er du oppe alt?
Jeg har ikke sovet i det hele tatt.
Du har gjort det fint her. - Jeg liker baldakinen på kaminen.
Det er min verden. - Du elsker visst hjemmets arne.
Jeg beklager, men jeg kan ikke bli her.
Hvorfor ikke? Liker du ikke huset? Er det miljøskiftet? Hva er det?
Nei. I mitt yrke sover man jo hvor som helst. Men jeg trenger å knulle.
Jeg vet at vi har lovet å stenge oss inne her, men...
Vi har ikke avlagt kyskhetsløfte.
Tålmodighet. Vi snakker om det senere. Nå må vi tenke på frokosten.
En god kopp sjokolade i elleve-tiden får fart på middagsappetitten.
Hvem har skrevet det? - Brillat-Savarin.
Pokker heller, du kan jo alt.
Han vet alt. - Ja.
Hva er det der? - Nyre bourguignon.
Til meg.
Faen ta! Det er alltid det samme!
Det er et vakkert tema.
Meget seksuelt.
Baguette...
Egentlig er idéen om å invitere jenter hit en veldig god idé.
Herr formann, hva sier du?
Jeg elsker også kvinner, men akkurat nå synes jeg vi skal blåse i dem.
Her har du, Philippe.
Jeg er ingen gledesdreper.
Dere kan komponere en spesialmeny. For eksempel...
Fire herrer fra Bourgogne inviterer-
tre hyggelige horer fra Canterbury på middag.
For de må være horer, hva? Bra.
Håpet du på noe annet?
Den menyen er helt utrolig. "Horemenyen."
"Fire gourmeter innbyr tre hyggelige damer til sauté med tolv kuverter."
Det stemmer vel?
"Langust a la Mozart, risseng a la Sully, saus Aurore. Hummer Roscoff."
God dag, monsieur. Går det an å komme og se Boileaus lind?
Den i hagen? - Ja.
Ja. Hvem ba deg spørre? - Lærerinnen min.
Vil hun se Boileaus lind, så si at hun kan komme når hun vil.
Er De araber? - Nei, slapp av. Jeg er ikke araber.
Hør etter, barn. Dere ser dette treet. Det er en lind.
Boileau pleide å hvile seg under den. Kan noen fortelle hvem Boileau var?
Jeg. - Nei, du vet ikke det.
Boileau var en stor fransk poet som ble født i 1636 og døde i 1711.
Han har skrevet mye vakkert, elsket naturen og skrev dikt her.
Se!
Er den ikke fin?
Pass deg, han spiser deg opp.
M. Bugatti var en kunstner, som en maler eller en musiker.
Denne bilen var hans mesterverk.
Liker dere biler? - Ja.
Vil du ha?
Vil du ikke ha?
Takk. - Vil du ha?
Er De sjefskokk? - Ja. Til tjeneste. Spis, spis...
Det lykter godt. - Det er fyllet til kyllingene.
Vi lager to farser. Én til kyllingene og én til grisene.
Sånn, Vet dere hva vi skal gjøre med fiskene? Spise dem opp.
De fæle vennene mine vil spise alle. Se! Én, to, tre...
Til grisene noe enklere, kastanjer, røkt flesk...
Og trøfler! - Ja. Er de ikke fine?
Madame, nyre bordelaise.
Det lukter godt, men nå drikker jeg sjokolade.
Har De ikke hørt om Roussel? Han var en stor forfatter.
Undervurdert, lett surrealistisk, gjorde dagens tre måltider til ett.
Han startet alltid med en stor kopp sjokolade med vispet fløte.
Så noen forretter i stil med nyre bordelaise.
Det er så lett å lage.
Skikkelig flamberte, vel? - Meget bra.
Jeg bør nok gå nå. - Nå?
Ja. - Nei!
Vi skal ha aftenselskap og blir så glade hvis De vil bli vår gjest.
Mlle André vil neppe trives sammen med de andre gjestene.
Hvorfor ikke? - Jeg vet ikke om jeg kan komme.
Hun er en verdenskvinne. - Nettopp derfor.
Jeg får se om jeg kommer.
"Marcello, den store flykapteinen!"
"Det er en glede å se dere her." "Denne veien."
Stig på!
God kveld.
Klart jeg kommer.
Heng av dere, jenter.
Min venn Ugo. - Gleder meg.
God dag. - Danielle.
Danielle? - Ja.
Og du? - Anna.
Liker du boaslanger? - Kommer seg an på. Gjør du?
Å ja! - Å...
Å, for en marengs!
Jeg, da? - Sjokolademarengs!
Dette er ikke seriøst. - Hva da, mener du?
Jentene er her, og ingen hjelper til. Det hadde du ikke forutsett.
Men snille deg. - Nå har jeg fått nok!
Ettersom vi ikke spiser, gir vi fiskene mat.
Spis, små fisker! Spis!
Philippe holder på å bli gal.
God dag, jeg heter Michel.
God dag. - Meget vakker.
Ugo, du må gå på kjøkkenet. - Ja da, ja da.
Ja, dere går på kjøkkenet, og...
Ser du ikke på foreldreløse meg? - Ja, ja, nå går vi på kjøkkenet.
Unnskyld? - Er De tredjemann?
Mine damer og herrer, i sin blendende nakenhet... Gita!
Så pen du er sånn.
Hva gjør kyllingen i akvariet?
Kaller De det normalt? - Det er en fiske-kylling.
"Frankrike er pent."
Ikke fransk? - Nei.
Her er min paté maison!
Trekullgrillet kalkun. Og alt det andre.
Kan du lage mat? - Nei, jeg foretrekker å spise.
Nei, nei, nei!
Jeg vet ikke hvem du er, men jeg liker deg...
God kveld. - God kveld, mademoiselle.
Jeg besluttet å ta imot innbydelsen. - Så snilt av Dem.
De kommer til å være i meget godt selskap.
God kveld. - God kveld.
Hva er det som har gått i stykker? Karaffelen...
Sett Dem ned, mademoiselle. - Takk.
Atmosfæren her er enda mer særegen om kvelden.
Jeg overlater Dem i damenes selskap. Hvis De vil spille biljard...
Kan dere spille biljard?
Hildringen, drømmen... er gått i oppfyllelse. En dame er her.
Hvilken dame? - Lærerinnen.
Du ser at hun kom. Da får det være. - Ikke vær sjenert.
Dere ber henne hit og tre horer. Jeg sover mens dere har orgier.
Det er ingen hore, men en kvinne. - Kvinnen!
De kom. - Går De når jeg kommer?
Nei. Jeg var på vei til salongen for å se hvordan det går.
Å, for en fin kake!
Ugo har laget den, en utmerket konditor.
Vi arbeider under hans ledelse her.
Jeg ble brydd da De kom, for de har invitert tre andre jeg ikke kjenner.
Ja, de virker sympatiske. - Synes De det?
De har ikke imot å spise med dem? - Nei, hvorfor da?
Fordi... jeg tror dere vaner er noe frie, noe... lettsindige.
Vi får se. - Ja.
Hva er det?
Bravo, Marcello! - Bravo!
Meget vakkert, litt melankolsk. - Hun synes det er redselsfullt.
Det beste ville vært å fortsette å spise i all evighet. Hva synes du?
Ja, det ville vært strålende. - Du får vaktelen, og jeg unghanen.
En kvinne som verdsetter mat, verdsetter andre ting også.
Pirat!
Kaprer. - Unnskyld ham, han er pilot.
Jeg kommanderer... Ugo! - Til stede!
Kald hånd. - Jeg har alabasterhud.
Spis.
Mortadellaen spiser man på smørbrød.
Ikke sulten? - Jeg spiser aldri mye.
De har visst havnet på feil sted. - Det virker sånn.
Man trenger ikke spise som en gris. - Italienere i utlandet...
Jeg hever glasset, jeg vet ikke for hva, men jeg hever glasset.
Apropos samtalen vår i morges, jeg verdsetter Deres pedagogiske teorier.
Slå dere litt løs...
Å, håret er bare i veien!
Hvordan føles det, elskede? - Bare bra.
Sikkerhetsbeltene! - Spenne på eller ta av?
Det er kapteinen som snakker...
...fra cockpiten.
Hvordan går det, elskede? - Det går, det går, det går...
Har dere smakt på kyllingen? - Ja.
Nå fortsetter vi med grisen.
Vis, Ugo! - Ja visst.
"Banderillas!"
For en vidunderlig kveld! - Kom, lukk døren.
Ta av deg trusene.
Her...
Ta av deg jakken.
Liker du biler? - Veldig! Jeg elsker biler.
Hva slags bil er det? - En Bugatti.
Vet du hva dette er? Det er en ""collecteur"."
Liker du den? - Veldig.
Den er kald. - Ikke vær redd. Den blir varm.
Sånn... Liker du den? Du liker en skikkelig hard en, hva?
Å ville være Marlon Brando er forfengelig.
Forøvrig er Brando, Marlon, et slags bifenomen.
Det er veldig godt. - For en forfengelse.
Å, Marlon, kom hit!
Vil du ha? Vil du det? Det er utrolig godt, så du vet det.
Jeg er kjempefornøyd.
Min elskede! Å, min elskede! Å, som jeg elsker deg!
Hvordan føles det? Bare bra?
En meget sensuell melodi. De skal få høre...
Utenom mat er alt et bifenomen.
Sand, strender, ski, kjærlighet, arbeid, din seng.
Bifenomen... Som det står i Prediker- ens Bok: ""Vanitas vanitatis.""
Spis, spis...
Spis! Spis, lille jenta. Spis nå, din tøs. Spis...
Jeg har aldri kjent en dommer.
Det må være storartet å få administrere retten.
Det gjelder fremfor alt å tillempe loven, og det er ofte noe annet.
Det var fint det du nettopp sa.
Det føles som om vi er helt alene på et lite sted på landet.
Er du redd for meg? - Nei.
Det er bare det at det mangler to knapper der.
Min stakkars lille kylling.
Jeg kan sy dem i om du vi. - Kan du det? Det var snilt.
Kom, min stakkars forlegne dommer. - Jeg vet ikke hvor syskrinet er.
Ugo! Ugo, vi tar en pause og morer oss litt der oppe.
Nei. Vi har god tid. Senere. Spis, spis!
Du gjør jo ikke annet enn å spise.
Her...
Ikke vær redd. Jeg skal ikke stikke deg.
Så bra at han fant en liten fe, den stakkars lille kyllingen.
Unnskyld. Unnskyld, mademoiselle. Jeg mener... Andrea.
Unnskyld.
Mademoiselle, tillat meg å offisielt be om Deres hånd.
Vær så snill...
Våkne opp!
Moren min døde da jeg var to og et halvt.
Ammen min oppdro meg. Hun. - Stakkars Philippe..
Er hun ikke vakker? - Veldig.
Så vakkert ansikt. - Unnskyld, de venter i salongen.
Kan du ikke banke på før du går inn?
Så dum han er! Men vi skal raskt legalisere vårt forhold.
Er det jeg som er narren?
Ugo, kjenner du min venninne? Hun er så snill. Jeg skal presentere deg.
På operasjonsbordet dør den rødhårete...
Kvinnekroppen... En forfengelighet!
Akk, forfengelighet.
Kvinnekroppen er forfengelighet. - Marcello!
Å, forfengelighet! Å, forfengelighet! "Vanitas..."
Mine herrer, jeg har en viktig beskjed.
- Hør etter! - Michel!
Mademoiselle Andrea og jeg har bestemt oss for å gifte oss.
- Nei! Nei, Andrea! - Marcello!
God morgen. - God morgen.
Jeg går nå. Jeg har kastet opp i hele natt.
Du kan vel gi pengene til Anna. - Ja.
Ha det. - Ha det, skatt.
Ha det, alle sammen. - Ha det.
Vel bekomme. - Mange takk.
"Allegria, allegria!"
Michel, sett deg til bords nå.
Jeg hater disse rutete gardinene. - Vi skifter dem ut. Ingen stor sak.
Stenger dere dere inne her hver helg for å spise?
Nei, bare nå og da.
Spiser dere like mye hver gang? - Denne gangen er det annerledes.
Nei, Marcello!
Med litt salat glir det ned bedre.
De lesbiske jentene har rett. - Ja, mannfolk er for jævlige.
Hva skal vi gjøre for å more dere? - Noe annet enn bare å spise.
Spiller dere fløyte? - For eksempel, ja...
Pizza provençale.
Med alle urteluktene... - Og dine øynes stråleglans.
Dere er groteske... og ekle.
Hvorfor spiser dere hvis dere ikke er sultne?
Marcello...
Michel er syk. Han spør etter deg. - Jeg kommer.
Det gjør så vondt. Det gjør så vondt. Ikke vær slem, Marcello. Forsiktig.
Bare gi etter... Det er tarmene.
Det er så forferdelig.
Da jeg var liten, pleide mamma å straffe meg forferdelig.
Det er første gang etter at jeg er blitt voksen...
Sprik med bena og promp. - Nei!
Det lindrer og letter.
Promp! Hjelp til!
Det er fordi du ikke tygger ordentlig.
Her er litt god potetmos. - God potetmos!
Ingen irettesettelser nå. - Vil du ha?
For å rense luften. Michel... Jeg har laget den bare til deg.
Du tar feil, Michel.
Du burde ta litt. - Nei.
Ikke ødelegg serviset.
Andrea, vil du ha litt? - Ja, jeg elsker mos.
Den er ikke så verst. - Takk.
Det mangler litt smør, Ugo. - Det var med vilje.
Det er medisinsk mos. - Medisinsk mos...
De kommer til å sprekke alle sammen. - Anstreng deg litt.
Man må ville. Tenk deg at du er en liten indier i Bombay.
Og at du er sulten. Du er veldig sulten.
Du er veldig sulten, og hva gjør du da? Jo, du spiser. Spis nå...
Tenkte du på det nå?
Så spis litt til.
Og litt til, lille Michel.
Spis!
Hvis du ikke spiser...
...dør du ikke.
Man må spise, man må spise.
Jeg synes Philippe burde være den første. Dommeren...
De er gale.
Bare ta det rolig, ta det rolig.
Vil de ta livet av seg, kan de jo gjøre det.
Kom, Andrea, vi går. Blir du med oss?
De er idioter alle fire. Idioter, sinnssyke...
Takk. Du sløser bort tiden. Gå du også.
Nei, jeg blir.
For et bilde! Et underlig stilleben av Sterlini.
En venn av meg. En stor maler! En stor maler!
Jeg vet ikke om stivelse er så bra for luftslukningen min.
Jeg er sulten!
Det vil gjøre deg godt.
Med navnet mitt.
Det var en veldig fin idé av Ugo å sette på navnet ditt.
Ser godt ut. - Så snilt, som du vil...
Jeg har vansker med å artikulere. - Diabetes.
Har du hørt om sausens historie, Michel?
Har du hørt om de italienske sausene Gonzagues-slekten ga som gave?
Vil du ikke høre? - Nei, nei.
Føles det bedre nå?
Philippe, fatt mot, fatt mot... Alt kommer til å gå bra.
Jeg ble plutselig så trett.
Tortellini med fløtesaus og sjampinjonger.
Jeg vil ha mer. - Ja, vent...
Er det ok om jeg...? Marcello, kan jeg legge meg i din seng?
Ja? Takk.
Hva er det med meg? Jeg har kuldegysninger.
Hvis Philippe ikke har imot det...
Bli med, jeg vil strekke meg ut. - Ja visst, om det gjelder din helse.
Gjør det behagelig for deg.
Nei, vi kan ikke legge oss i Marcellos seng alle sammen.
Buksene...
Hvordan går det? - Bra.
Michel, Michel... Kom, Michel!
Michel, jeg er en kvinne, kom.
Vi må ikke bli syke. Vi må... leve.
Hvem lager mat? - Sov, Philippe.
Er det noen på kjøkkenet? - Ja da.
Kom, Michel, du er den skyldige. Det er du som har gjort meg så kåt.
Kjenn, jeg er helt våt.
Kjenn hvordan blodet koker.
Den går ned, den går ned...
Faen.
Har du aldri sendt noen til giljotinen, Philippe?
Det er noe annet.
Jeg så at du lå med Michel.
Det betyr ingenting.
Jeg gifter meg med deg selv om du ligger med alle.
Jeg vet at du er storsinnet.
Jeg har en knapp som har gått opp der.
Senere. Nå til kalkunene.
Vil du gifte deg i kirken? - Det må du bestemme.
Se, det er hun som slakter den.
Kvinnelig morder.
Jeg visste det.
Er du glad? - Ja. Den går.
Og hvordan har babyen din det? - Vær så snill, ikke spøk med det.
Merker du den muskelkraften?
Hva synes du om det nye fellesskapet?
Hvilket fellesskap? - Sengen...
Det er jo jeg som burde spørre deg. - Nei, vær så snill...
Så du har funnet løsningen? - Man må more seg.
Vi har en lang vei foran oss. Faen, det er fantastisk.
Nei, jeg ville...
Å, Marcello! - Kom.
Nei, tenk på Philippe... - Kom!
Kom, jeg har en overraskelse.
Vær snill og sov nå. Sov.
Vær snill og sov.
Sett deg inn!
For en pen bil! - Du er den første som får sitte på.
Du er så snill, Marcellino.
Går den?
Den går.
For et romantisk sted.
Ta av deg pelsen. - Nei, jeg er naken.
Ta den av. - Det er kaldt.
Jeg tenkte på deg i natt. - Du har aldri sett på meg.
Det er ikke sant.
- Philippe, kom! - Ugo!
Nå?
Snu deg rundt.
Vis meg rumpeballene dine... Løft den opp. Løft den opp!
Tenk på Philippe. - Det er kjærlighet. Jeg er noe annet.
Det gjør meg ingenting. Jeg gifter meg med henne likevel.
Hun gjør det av godhet, det er ikke lastefullhet.
Forstått?
- Ja, ja.
Er du fornøyd, så er alle fornøyde. - Nå skal vi spise. Til bords!
Til bords! Nå spiser vi! Til bords!
"Dertil ristet brød og en seng med russisk kaviar."
"Garner med lag av oliven, sitronskiver, seder og sukker."
"Som mellomrett, fire fat med friterte fiken..."
"....sukkerpudrede appelsinbåter." - Gi deg! Så ekkelt.
Det er en fin oppskrift. - Det var ikke alt.
Hvorfor furter du? - Jeg furter ikke.
Du er veldig pen i dag.
Mademoiselle, tillat meg. - Philippe, ha forståelse.
En stor elsker, denne Marcello.
Hvorfor har ikke kalkunen fyll? Ugo, hvorfor? Denne er jo kjedelig.
Man må kalle ting ved deres rette navn.
Den er fæl sånn! Helt tørr. Se på den her. Helt uten ånd.
Det er andre ting her. Potetmos, fløtesaus, epler, kastanjer.
Men ingen farse? - Livet er en farse.
Slutt å spise.
Slutt!
Kastanjepuré er blant mine laster.
Det er du alene om, for jeg hater det.
Jeg elsker derimot eplekompott, for det er så søtt.
Synd at vi ikke har noen pærer.
"Jeg må klare det. Jeg har gjort det" "hver eneste natt i hele mitt liv."
Bøy ned hodet. Jeg må klare det!
Helvete!
Jeg må klare det!
Marcello, det er ikke min feil. - Det er ikke din feil! Ikke din feil!
Dere har ikke skjønt noe! Man dør ikke av å spise! Jeg drar!
Ro deg ned, Marcello.
Hva er det, Marcello?
Han har rett, jeg er for tykk. - Nei da, Andrea.
Nei, min lille vaktel. Du er vakker. Du er ikke tykk.
Du er myk og grasiøs. Du er lett, og du lager god mat.
Ikke sant, Ugo? - Jo. Hun er sensuell også.
Dere er tre idioter! Det er en passende beskrivelse!
Tre tosker som er kastrater! - Men snille, Marcello. Kastrater?
Hvis noen er kastrat her, så er det du! Du har jo nettopp bevist det!
Stille!
Han er bare sjalu, den idioten. Det er fullstendig fantasiløst.
Ville spise seg til døde! - Gå og frisk deg opp litt.
"Jævla idioter!"
"Frisk deg opp." Jeg trenger ikke å friske meg opp.
Det er dere som burde prøve å friske opp ideene deres.
Helvete! Dritt...!
Hva er det? Er du skadet? - Jeg blir skitnet ned!
Æsj, så ekkelt! - Det er oversvømmelse!
For en stank! - Faen, så ekkelt!
Ugo! Ugo!
Kom og hjelp meg! For en katastrofe! Noe så ekkelt! En masse dritt!
Det er fryktelig! Forferdelig! Ikke la meg være alene!
"Ikke la meg være alene sånn!"
"Herregud, Gud, Gud, Gud, Gud!"
"Kom!"
"Ugo! Philippe! Philippe!" "Det er fullt av dritt her!"
Ugo er visst litt dårlig. - Ja, jeg tror det.
"Hjelp!"
Skulle jeg bli her? Dere er ikke riktig vel bevarte!
Det snør.
Og blåser.
Det er snøstorm.
Denne drittlukten... Den blir vi aldri kvitt.
Er dere ikke trette? Etter alt arbeidet vi faktisk har hatt?
Det går ikke å sove i denne stanken. - Jo, nå sover vi.
Rene syndfloden.
Dritt!
Marcello slåss med et plastmonster ved bilen.
Du så ham vel? Han var redd for å dø.
Han har dratt.
Michel, vær stille, tenk på naboene.
Philippe, vi må begrave ham. - Aldri.
Illegal begravelse av lik medfører streng straff.
Paragraf... jeg husker ikke.
Jeg fryser.
Er det ferdig? - Ja, det er ferdig.
Ikke verst.
Slett ikke verst. - Takk, Ugo.
Hva gjør du?
Det er en yrkeshemmelighet.
Det blir en vidunderlig smak.
Får jeg smake?
Har du ikke sovet ordentlig? - Jo, men jeg har vondt i hodet.
Får jeg smake?
Munnen din lukter borsj. - Nei.
Kom...
Kom, jeg har en idé. - Har du? Få høre? Fortell!
Andreas kake. - Fantastisk.
Ja! Her...
Én, to, tre...
Se så, trykk.
Du skal få se hva slags kake det blir.
God morgen, Philippe. - God morgen, Marcello.
Jeg prøver å gjøre litt gymnastikk, men... jeg er litt trett.
Jeg har funnet sugerør. På kjøkkenet.
Til den varme sjokoladen.
Jeg var offiser i luftvåpenet.
Kom og spis frokost! Jeg har en overraskelse!
Jeg har en stor overraskelse.
Skal vi spise kaken, ja eller nei?
Å, så redd jeg ble. Jeg trodde det var Marcello.
Kom.
God morgen, Marcello. - Det er ikke Marcello.
Men han har jo kapteins grad.
Har du sett den? Andreas kake...
Baken hennes.
Vil du ha et stykke? - Nei takk.
Ikke nå, straks...
Spis den, dere.
Ja, da skjærer jeg den opp.
Han spiller godt, Marcello.
Nesten like godt som Michel.
Takk.
Vi er blit vant til det nå.
Vekk herfra, hunder! Forsvinn!
"Det vriene er harmonien mellom smak- ene og passe koketid for hver sort."
"De bør ligge og trekke i samme vin, og så kokes halvveis i den."
"For den endelige kokingen finner sted inni en deig."
Ja, da setter vi i gang. Unnskyld meg.
Greit...
Sherry over høna.
Forsiktig...
Rundt hele... Det er nok.
Portvin til anden.
Og champagne til gåsen.
Mer? - Ja, litt til.
Sånn. Går det bra, Andrea? - Ja da, Ugo.
Ja, spis, spis. Spis min brioche, du skal få se...
Jeg liker brioche i melk. - Ja, spesielt for din diabetes.
Hvorfor har du eggeskiver?
Egg... er, ifølge jødene, dødens symbol.
Jeg kunne bli milliardær på å lage disse rettene til andre.
Men de kommer aldri til å få vite hva de går glipp av.
Men vi... og våre venner...
Jeg hever glasset...
Sånn...
Du får æren av å skjære den opp. - Hvordan skjærer man denne?
Man kan ikke lage porsjonsstykker. Den er for stor.
Hvordan da, "for stor"? - Den er et poem.
Ditt poem er for stort.
Smak med gaffelen.
Litt.
Hvordan smaker den?
- Den smaker dritt. - Unnskyld, Andrea.
Det er dritt. - Det kan du ikke mene.
Et drittpoem, det er det det er! - Andrea, smak du.
Den er vel god? - Ja, men jeg klarte ikke å svelge.
Men vi må jo spise.
Ok. Da spiser jeg den opp selv. Og jeg skal skjære den opp.
Den er vidunderlig. Vidunderlig!
God kveld, Marcello.
God kveld, Michel.
Jeg vil sove litt.
Kommer du, Andrea? - Nei, jeg blir hos Ugo.
Jeg vil holde ham med selskap. - Takk.
Gå da! Gå!
God natt. - God natt, Philippe.
Gåsepostei, hønsepostei, andepostei.
Philippe sier at det er dritt.
Det er genialt.
Philippe, bli med på kjøkkenet. Ugo må slutte å spise. Kom.
Han er voksen nok til å vite hva han gjør.
Vi må si det til ham begge to.
Han hører ikke på meg. - Vi skal nok få ham til det.
Ugo, slutt.
Slutt nå, Ugo. Nå er det nok.
Slutt, ellers dør du.
Ti stille, hunder! Stille!
Stille med deg!
Så ja...
I morgen kan du lage en ny paté. Den skal jeg spise.
Jeg varmer litt vann til deg, Ugo.
Det er bra med sukker i - for fordøyelsen...
Andrea, hør etter!
Du skylder meg noe.
Ja...
Å, så godt det er.
Deilig...
Du kan beholde... tårnet.
Som minne. - Takk.
Ja, Andrea.
Fortsett, fortsett...
Han er død. - Ugo...
Kom, Philippe, nå går vi og legger oss.
Hva gjør vi med Ugo?
Vi lar ham være her på kjøkkenet, i hans domene. I morgen får vi se.
Du er glupsk, Ugo.
Du spiser for mye. Det har du alltid gjort.
Dette er til deg. Det er veldig mildt og veldig godt.
Sett deg.
Marcello...
Michel...
Og Ugo.
Jeg lurer på hva de tenker om meg. - Hold opp, Ugo!
De synes nok at jeg har sviktet dem.
Vi lever begge to, lykkeligvis.
Og de...
Vent på meg her, Philippe. Jeg skal se hvem det er som kommer.
"Bare rygg rett inn."
"Er det noen hjemme?"
God dag. - God dag.
Hvor skal vi legge kjøttet? - I hagen.
I hagen? - Ja.
Det er jo fint kjøtt. - Legg det i hagen der borte.
Det har kommet en last med kjøtt. - Flytter du deg litt...
Er det fint? - Veldig fint, Philippe.
Med røde stempler? - Ja.
Det er det beste.
For forrige gang...
...var det ikke det.
Si til sjefen deres...
...at sist fikk vi kalv av andre sortering.
Philippe... - Jeg orker ikke mer.
Unnskyld. - Går det bedre nå?
Jeg fryser.
Jeg fryser!
Blir det bra sånn, mademoiselle? Kjøttet i hagen...